21729. Nāvi tur par sievieti, kas
pastāv tikai no kauliem un ir bez
miesas, staigā ar izkapti, ar ko no-
cērt mirējam galvu.
/V. Juoņus, Pustiņa./
21730. Nāve allažiņ parādījās
ma-
za koša putniņa veidā, kas jauki
dziedādams aizlīgoja cilvēka dvēse-
li citā pasaulē.
/J. Krēsliņš, Maliena./
21731. Ja naktī klaudzina pie lo-
ga, bet patiesībā neviens nav klau-
dzinājis, kuŗš tad atsaucas, tas
drīzā laikā mirs, jo tas nozīmē, ka
nāve pie loga piesitusi zieģeli.
/P. Āboliņa, Jelgava./
21732. Nāvi zīlēja, ja ķirmji
sie-
nā tikšēja, ja circenis daudz dzie-
dāja, ja ūpis mājas tuvumā vaidē-
ja, ja dzeguzi pavasarī pirmo rei-
zi neēdis dzirdēja kūkojam, jeb ja
dzeguze pie mājas kūkoja, ja suns
gaudoja galvu pret māju pagrie-
zis, ja vistas vilka gaŗu salmu, ja
bumplis daudz dūca.
/Rusvurms, Inland, 1855, 20,(310)./
21733. Pēc sapņiem zīlēja nāvi,
ja redzēja kādu baltās drēbēs gul-
tā guļam, ja redzēja kādu ēku jeb
krāsni gāžamies, ja redzēja jaunu
māju jeb laivu taisām, jeb ja re-
dzēja kādu melnās drēbēs. Arī
zobu izkrišana varēja uz to zīmē-
ties.
/Rusvurms, Inland, 1855, 20 (311)./